Farní kostely v okrese Trutnov

Trutnov - Horní Staré Město,

farní kostel svatého Václava

Stručná historie

Horní Staré Město, původně zvané Úpa, vzniklo mezi prvními osadami v procesu kolonizace východní části Krkonoš. Při hledání

kratší cesty do Slezska a Svídnice. Osada dostala název podle stejnojmenné řeky, která tu protéká. Je předpoklad, že kostel byl

zbudován poblíž rostoucích lidských sídel. Údajně vedle kostela stávala i tvrz. Usazení královského lesmistra Kašpara Nusse zde

napovídá o tom, že osada měla ještě v 16. století svůj význam při správě trutnovských komorních lesů, které byly majetkem českého státu

pro jeho kutnohorské stříbrné doly a hutě. Koncem 19. století s rozvojem textilního průmyslu nastal masivní příliv nových obyvatel. Horní

Staré Město bylo povýšeno roku 1904 na městys a roku 1947 bylo připojeno k městu Trutnovu.

Kostel je nejstarší dochovaným objektem města. A poprvé je písemně doložen listinou Jana z Varnterberka, držitele Trutnovského

panství v roce 1313 : „že předal náš kostel, položený ve Starém Trutnově, ve kterém máme plně patronátní právo, s celým majetkem“

zderazskému klášteru v Praze ve prospěch špitálu v Novém Trutnově. Listinným doložením lze odvodit, že kostel byl založen již před

uvedeným rokem. Bližší datování vzniku se odvozuje z umělecko historické analýzy stavby. Například existence a uložení křížové klenby

presbytáře posouvá vznik do třetí čtvrtiny 13. století. Přesto rok v němž byly položeny základy stavby je jen přibližný odhad. Je jisté, že

vzhled kostela odpovídá kolonizačnímu typu zde obvyklému jako je ve Vlčicích, nebo Starých Bukách. Zasvěcení kostela svatému

Václavu je pravděpodobně ze 17. století. Prvotní zasvěcení bylo sv. Vítu. Ranně gotický kostel byl v době husitských válek roku 1424

vypálen rovněž jako objekt trutnovského špitálu, řádu křížovníku Strážců božího hrobu, kteří kostel dle darovací listiny spravovali. Kostel

se podařilo roku 1436 obnovit a řadu let byl filiálním k Trutnovu. Roku 1581 renesančně přestavěn. Starší literatura napoví, že renesanční

přestavbu kostela řídil italský stavitel Carlo Valmadi, v této době působící na Trutnovsku. Píše se o něm, že provedl přestavby kostelů

v Dolním Lánově, Dolní Olešnici, Hostinném, Maršově a Rudníku. Lze se však setkat i s jiným názorem, např. Ph.D. Marek Madaj se

domnívá, že italský stavitel doby renesance by nestavěl věž podle gotické tradice, která zachovávala dělení jednotlivých pater věže

horizontálními liniemi, jako tomu v Horním Starém Městě, proto přestavbu mohl řídit jedině místní stavitel. Ze starého gotického

hornoměstského kostela ponechal původní presbytář a část průčelní věže.

Období reformace, v němž byla přestavba realizována, připomínají na západní straně věže tři kamenné hlavy. Uvažuje se o tom, že

původně sloužily v jiných částech kostela. Vedou se různé verze domněnek, koho zpodobňují. Prostřední ozdoba v podobě prasečí hlavy

zůstává vůbec záhadou. Pod z části opadanou omítkou věže je nepatrný náznak původní nenáročné iluzivní malby. V období národního

obrození roku 1858 zde nalezl kněz František Petera Rohoznický 23) arch pergamenu údajně glagolského textu v rukopisu, kterým jak

píše: „desky urbáře z roku 1618 byly polepeny“. K dokreslení pravosti nálezu nelze zamlčet, že informaci o něm vydal Václav Hanka.

Mnělo jít o zlomek z Emauzského brevíře. Ke konci 19. století se kostel ocitl v nebezpečí zániku. Při vzrůstu počtu obyvatel kostel již

nedostačoval a tak vznikl plán na jeho rozsáhlou přestavbu v duchu secese. Plán však nebyl Vídni přijat. Z té doby pochází milná teze, že

se jedná o románskou stavbu. Za posledních tři sta let proběhla vždy na přelomu století jeho oprava. Při poslední v letech 1994 - 2008

bylo provedeno statické zajištění obvodových zdí kostela, které ohrožovala voda pronikající do základů vystavěných na štěrkopísku,

výmalba interiéru, podlahové topení a nové bednění věže.

Budova

Kostel stojí poblíž obecní komunikace. Kolem se rozkládá starý hřbitov zrušený koncem 19. století. Prostor opuštěného hřbitova

vymezuje zeď na níž se zachovalo několik náhrobků. Stavba kostela se nachází nedaleko řeky Úpy, jejíž vody ji ohrožují. Základové zdivo

je tvořeno úlomky hrubě opracovaného zvětralého pískovce na hliněnou maltu. Východní zeď presbytáře je z červenohnědého pískovce

na maltu. Fasáda po celém obvodě je hladká v starorůžové barvě. Okna a ostění dveří jsou zvýrazněna archivoltou 10*) tmavšího odstínu.

Kostel je jednolodní, orientovaný s předsunutou věží na západě. Loď je obdélná opatřena plochým dřevěným kazetovým stropem

se zbytky barevného ornamentu. Původní pískovcová dlažba byla roku 2008 nahrazena umělým kamenem zkosení vítězného oblouku

pochází z přestavby počátku 20. století. Na jeho pravé straně je umístěna kazatelna přístupná schodištěm ze zákristie. Na levé straně

oblouku je boční oltář. Presbytář je pravoúhlý, gotický zaklenut křížovou klenbou o hranolově zkosených žebrech s náběžnými štítky a

jehlovými konzolami. V jižní straně presbytáře se dochovalo původní kamenné ostění dveří kudy je přístup do obdélně zákristie. Na

severní straně presbytáře je obdélná patrová oratoř. Strop spodní oratoře je dřevěné trámoví. Patrová s ochrannou balustrádou je

zastropena ploše, přístupná je vlastním bočním vchodem. Podlaha lodě je nově obložena přírodním kamenem v presbytáři leží slivenecký

mramor.

Varhanní a pěvecký kůr v zadní části lodě je dvoupodlažní. Trámoví, které jej nese, je ukotveno v obvodových stěnách lodě.

Zábradlí obou pater zdobí ozdobná dřevěná balustráda, jejíž polychromie imituje mramor. Zde na kůru vidíme na zdi u věže otvor, který je

pozůstatkem kruhového okna gotického štítu kostela

Celkově zastavěná plocha činí 385 m 2.

Maximální výškové hodnoty jsou:

vrchol křížku věže ……….. 37,23 m

střed hodin …………….. 18,08 m

střešní hřeben lodě ………… 15,42 m

strop lodě ……………... 8,59 m

vítězný oblouk se klene v ... 7,73 m

Hlavní průčelí

1

Hlavním průčelí kostela tvoří na západě předsunutá čtyřhranná věž, jejíž nižší patra pamatují původní gotický kostel. Na zděnou

část věže s hodinami je osazena bedněná zvonice s žaluziovými okny. Završena je obdélnou stříškou krytou šindelem přecházející u

lucerny do polygonálního tvaru. Jehlancovou špici zdobí ozdobný kříž s tepaným praporcem. Na praporci je letopočet 1612 a písmena AS.

U paty věže je obloukový vstupní portál z kamene bílého pískovce mělce profilovaného. Vstupní předsíň v mase věže je zastropena

valenou klenbou s lunetovými výsečemi. V bocích stěn jsou lunetové výklenky.

Na severní a jižní straně věže jsou krytá schodiště na kruchtu a do horních pater věže. Schodiště umístěná po obou stranách věže

byla původně kryta pouze dřevěnou stříškou podepřenou kůly. Později byla obezděna. Základy schodů však nebyly dimenzovány na

zátěž přístavby a došlo k trhlinám mezi věží a schodištěm. Severní schodiště bylo s těchto důvodů uzavřeno.

Okna

Kostel má několik tvarů oken. Největší počet tvoří okna sakrálních prostor kostela, která jsou obdélná s obloučkovým zaklenutím,

jsou zde i okna kruhová a okna polygonální. U bočních přístaveb a přístupových chodeb jsou okna prostá pravoúhlá s obloučkovým

zaklenutím. Okna presbytáře a lodě jsou dvouvrstvě prosklená. Vnější tabulkové rámování je osazeno čirým tabulovým sklem. Vnitřní

okna jsou vitrážová a krom růžového lemování bezbarvá.

Střecha

Střecha lodě je strmá s valbou nad presbytářem. Zákristie a oratoř mají střechy šikmé valbové. Boční schodiště kůru a závětří mají

střechy pultové. Většina střech je kryta falcovaným plechem. Výjimkou je šindelová střecha věže a šablony na oratoři. V hřebenu střechy

presbytáře je dvouramenný patriarší kříž.

Inventář

Hlavní sloupový oltář pochází z počátku 18. století. Na oltářním obraze zachytil trutnovský malíř Ignác Russ scénu, na které anděl

ukazuje českému knížeti svatému Václavu staroboleslavský obraz Panny Marie s Ježíškem zvaný Paládium České země. Po stranách

obrazu jsou sochy andělů zhotovené nejspíš dílnou Františka Jiřího Pacáka. Boční oltář z roku 1810 je zasvěcen Panně Marii. Kazatelna

je vyřezávaná. Kamenná křtitelnice je raně gotická.

Nejcennější památkou kostela je dřevěný polychromovaný epitaf zdejšího královského lesmistra Kašpara Nusse, zemřelého v roce

1606. Ten zastával skoro čtyři desítky let vrchní dohled nad krkonošskými lesy a nad splavováním dřeva z hor. Malovaná vyřezávaná

náhrobní deska má úctyhodné rozměry: výška 4 m a šířka 1,25 m.

Varhany

Varhanní kůr zdobí pozdně renesanční varhanní skříň, patřící v Čechách mezí nejstarší. Původní varhany se nezachovaly. V roce

1939 byly nahrazeny dvoumanuálovým pneumatickým nástrojem firmy Kloss z Krnova. Tento nástroj zrekonstruoval na začátku

sedmdesátých let Josef Matyska z Červeného Kostelce. Varhany vybavil nově vypracovanými alikvoty a mixturami, aby se přiblížil

baroknímu zvuku.

Zvon

Věž nese třinácticentový zvon z roku 1609, který byl odlit v Hostinném dílnou zvonaře Martina Schrottra. Zvon nechal odlít, jak je na

něm uvedeno, farář Jeremiáš Bock z Jelení Hory.

* * *

2