Farní kostely v okrese Trutnov

Janské Lázně, farní kostel svatého Jana Křtitele

Stručná historie

Teplý pramen byl v Janských Lázních objeven roku 1006. Nejprve voda sloužila k pohonu hamru. První zprávy o používání termální vody ke koupelím jsou až ze

čtrnáctého století, kdy majitel panství Zilvar ze Silbersteinu nechal zřídit primitivní lázeňské zařízení pro potřeby svého rodu. V roce 1451 biskup Piccolomini Eneo

Silvio pozdější papež Pius II. (1458-1464) vysvětil zdejší kapličku sv. Jana, která byla zbudována u pramenů. V polovině 16. století sem proudily zástupy nemocných,

zvláště ze Slezska.Roku 1675 koupil J. Lázně Jan Adolf, kníže Schwarzenberg. Za jeho vlastnictví nastal rozvoj lázeňství včetně místních lázní. Ještě mnohokráte

obec měnila majitele. Roku 1881 byla povýšena na městys. Roku 1920 převzala lázně, pozemky a prameny akciová společnost a nastalo období největšího rozvoje.

V roce 1935 byla zavedena léčba po dětské obrně. Roku 1965 se Janské Lázně po sloučení s obcí Černá Hora staly městem. Lázně jsou zaměřeny převážně na

nemoci pohybového ústrojí. Menší kaple Jana Křtitele se na Mariánské výšine připomíná již roku 1673. Ta byla roku 1885 přestavěna v novogotický kostel. Při novém

rozhraničení farností, v roce 2005 byl povýšen na farní kostel.

Budova

Kostel leží na jihozápad od lázeňského středu. Dojdeme k němu po cestě z náměstí k dětské léčebně Vesna kolem secesní kolonády. Stavba kostela nezachovává

tradiční orientaci. Na východní stěně má totiž vstupní portál. Budovu tvoří obdélná loď, na kterou navazuje nižší a přibližně čtvercový presbytář. Z jihu pak k němu

přilehá zákristie. K jižní stěně lodě se přimyká samostatně přístupná štíhlá věž čtvercového půdorysu. Věž se zvonicí je zakončena jehlovou střechou s křížkem a

makovicí. Obvodové zdivo kostela je obložené kamenem bílého pískovce. Ze stejného materiálu jsou i opěráky, které mají navodit starobylý gotický původ kostela.

Na západní stěně presbytáře je vysoký reliéf kříže. Kostel má bezbariérový přístup pořízený v nedávné době. Mírně svažitý terén, ve kterém je stavba založena,

přiměl předešlé stavitelé kostela k zbudování vícestupňového schodiště u hlavního portálu. Hlavní průčelí má trojúhelníkovou štítovou část s několika vlysy gotických

a románských okem. Ve střední části krom gotických prosklených oken upoutají pozornost dvě sochy v životní velikosti vsazené z části v kamenném ostění.

Představují svatého Jana Nepomuckého a Jana Sarkandra.

Jednotlivé části stavby dělí zalomená kordonová římsa 5*). Toto zalomení umocňuje jednoduchý portál s profilovaným obloukovým ostěním. V oblouku nad vstupními

dveřmi je tympanon s reliéfem anděla nesoucího v ruce rozvinutou širokou stuhu bez textu. Loď kostela má sedlovou střechu se strmým sklonem krytou šablonami.

Střechy presbytáře a zákristie mají fazonu valbovou. Kryté jsou měděným plechem. Zeď mezi lodí a presbytářem je protažena nad střechu a je zakončena okénkem

sanktusové zvoničky. Loď a presbytář prosvětluje osm podlouhlých oken s kružbou.

Interiér

Barevná skla jsou zdobena postavami světců. Po obvodu kostela je ještě několik menších okének ve tvaru obdélném, kruhu, čtyřlístků nebo trojlístku. Loď od

presbytáře odděluje vítězný oblouk. Z boku kněžiště je vstup do zákristie. Většina inventáře pochází z novogotické přestavby. Stropy lodě i presbytáře nese trámoví

z téže doby. Obraz hlavního oltáře zpodobuje sv. Jana Křtitele. Vpravo je oltář mariánský v podobě archy. Na levé straně je socha Božského srdce Páně.

Šestihrannou kazatelnu podpírá dřevěný sloupek. Na stěnách lodě jsou obrazy křížové cesty. Vzadu na kruchtě jsou novogotické varhany. V předsíni kostela je

novodobá kovaná mříž.

* * *