Farní kostely v okrese Trutnov

Dvůr Králové nad Labem,

farní kostel svatého Jana Křtitele

Stručná historie

Dvůr patřil mezi věnná města královen. Přesné datum jeho založení není známé. Archeologické nálezy řadí založení mezi lety 1200 až

1230. Poprvé se písemně Dvůr zmiňuje roku 1270. Ať se díváme z kterékoliv strany na město nelze přehlédnout kostel sv. Jana Křtitele,

jemuž dominuje štíhlá věž. Jedná se o stavbu vrcholu české Václavovy gotiky osmdesátých let 14. století, která nahradila románskou

stavbu z druhé čtvrtiny 13. století. Na jihovýchodě se z ní, dochovala ještě část apsidy (kněžiště). Na západě pak s kostelem sousedí

nejzachovalejší část hradebních zdí, vystavěných patrně na konci 13. století. Při přestavbě kostela koncem 14. století bylo vystavěno

dnešní trojlodí a v 15. století presbytář. Roku 1588 byla přistavěna tzv. Dořina předsíň a roku 1644 od druhého patra dostavěna věž.

V letech 1893-1900 byl kostel regotizován stavitelem Thýnem podle projektu P. Schmoranze. Poslední významné vnější opravy se

uskutečnily v roce 1988 a interiéru v roce 2007.

Stavba je orientovaná. Přestavěná byla v novogotickém slohu. Pravoúhlý presbytář na východě je proti trojlodí nižší a zúžený. Na jižní

straně se k středu lodě přimyká předsíň s hlavním vstupem a blíže k západní straně čtyřhranná vysoká věž. Za ní na jihozápadním nároží

kostela je polygonální věžička, která při novogotické přestavbě nahradila šikmé kryté schodiště. Ve věžičce je schodiště na kůr, do věže

kostela a věžní kobky. Světlo sem proniká štěrbinovými okny. Na severní straně je k presbytáři přimknutá nevelká zákristie. Zdivo je

hladce omítnuté. Výrazným prvkem jsou opěráky z kamenných kvádrů, kamenná nároží věže, ostění oken a dveří. Opěráky zdiva a

lomená okna lodě dokládají vztah kostela ke gotickému a novogotickému slohu.

Hlavní průčelí

V hlavním průčelí, na jižní straně kostela, je štíhlá čtyřhranná věž dokončena roku 1644. V roce 1894 při přestavbě dosáhla své

současné výšky 64 m. V jejím vrcholu je kamenný ochoz pro strážného věže. Ten měl na této úrovni věže i svůj byt. Věž je završena

šestibokou jehlancovou helmicí krytou měděným plechem. Na špici věže se třpytí zlacená makovice s křížem, ve které jsou uloženy

dokumenty a památky z doby přístavby věže v roce 1873 a opravy kostela v roce 1988. Pod bytem pověžního je hodinový stroj z novější

doby a zvonice s okny krytými žaluziemi. Nároží věže zdobí hřebenové kamenné ostění.

Věž

uchovává svá tajemství Rukopisu královédvorského, který zde dne 16. 9. 1817 "nalezl" Václav Hanka. U paty věže je z boku tzv.

Dóřina předsíň s hlavním vchodem. Předsunutá předsíň má široký půlkruhový portál s profilovaným kamenným ostěním bez dalších

ozdob. Předsíň pro matky v šestinedělí nechala na svůj náklad postavit Dorota Hložická koncem 16. století. Stranou Dořiny předsíně blíž

k presbytáři se nalézají boční dveře, které jsou pozůstatkem vstupu do křestní kaple, která zde v minulosti byla přistavena a stála tu do

roku 1897. Na protilehlé severní straně kostela je další menší vstup, proražený při pozdějších přestavbách. Severní strana kostela byla

prakticky součástí městského opevnění, které v těchto místech vybíhalo z pravidelného oválu. To je i důvodem malého počtu oken z této

strany kostela.

Střecha

Střechy obou části, lodě a presbytáře, jsou sedlové pokryté čtvercovými šablonami bonnského šindele. Vztyčeny jsou cca pod

úhlem 45°. Ve hřebenu lodě je malá jehlancová věžička s lucernou pro sanktusový zvonek. Ozdobena menší zlacenou bání, hvězdou a

srpkem měsíce, symbolem Panny Marie. Ve střeše je několik světlíků pro osvětlení podkroví. Střecha zákristie je pultová rovněž kryta

šablonami.

Okna

Kostel je prosvětlen několika tvary oken, presbytář třemi okny s půlkruhovými oblouky připomínajícími dobu románskou. Jedním

oknem na straně východní a dvě na jižní. V lodi kostela jsou okna převážně s lomenými obloukem, dvě jsou z jihu, dvě ze západu, jedno

ze severu a jedno malé kruhové okno s kružbou je na východní straně. Okna mají malé tabulky z čirého skla osázená v děleném kovovém

rámu. U zákristie a přístupové chodby kůru jsou okna obdélná.

Loď

Křížovou klenbu trojlodí podpírá čtveřice štíhlých a vysokých válcových sloupů. Křížová klenba dodává celému prostoru impozantní

dojem. Po obvodu stěn lodě mezi konzolami klenebních žeber jsou lunety biblických výjevů. Varhanní kruchta spočívá na arkádovém

ochozu tvořeného šesticí sloupů.

Triumfální oblouk

Přechod mezi presbytářem a lodí tvoří vítězný oblouk s typickým gotickým zalomením. Na boku oblouku je umístěna kazatelna. Luneta

v jeho vrcholu zobrazuje motiv ukřižování Krista.

Kněžiště

Kněžiště má půdorys obdélníkový. Strop je zaklenut křížovou klenbou. Žebra klenby jsou zvýrazněna tmavým odstínem barvy. Prostor

kněžiště prosvětluje trojice oken. Na stěnách jsou nakresleny výjevy, které se váží k ochraně města při vpádu švédských vojsk za

třicetileté války. Na severní stěně kněžiště je možné vstoupit do zákristie. Kamenné ostění dveří má obdélníkový tvar.

Inventář

Hlavní oltář je sloupová architektura z r. 1674, podobně i kazatelna je v raně barokním slohu. Socha Madony v prosklené vitrínce na

oltáři je pozdně gotická ze začátku 16. století. Právě k ní se vztahuje příběh z doby třicetileté války, kdy oddíl švédského vojska přijel od

města vybrat výpalné. Představitelé města odmítli vojsko do města vpustit a výpalné zaplatit. Rozezlený důstojník ve vzteku ťal šavlí po

soše madony stojící na mostě. Poté se nad městem a okolím snesla neproniknutelná mlha. Oddíl Švédů se zalekl a skoče na koně odjel,

1

více se pro výpalné nevrátil. Od té doby obyvatelé Dvora Králové uznávali Panu Marii jako ochránkyní města. Po stranách madony jsou

sošky andělů z dílny J. F. Pacáka. Obraz sv. Jana Křtitele od J. Hellicha z roku 1867 a bohatě zdobená cínová křtitelnice z r. 1500. Kříž

s Kristem v nadživotní velikosti je z doby kolem r. 1740. Většina postranních oltářů v lodi a také křížová cesta jsou z období novogotické

přestavby.

Pseudobarokní oltář Pražského Jezulátka je z roku 1945 bohatě zdobené lavice lidu, radních a představitelů cechů jsou ranně barokní.

Starší inventář kostela se dochoval jen díky tomu, že se kostelu občas vyhnuly požáry, které město často sužovaly. Zvonice věže nese tři

zvony. Největší zvon Svatý Jan váží 30 q a pochází z roku 1505, zvon Čapek jinak též " Poledník " je z roku 1540 a váží 4q, nejmenší

zvon tzv. " umíráček " váží 3q a byl odlit roku 1508. Před první světovou válkou zde bývalo sedm zvonů z toho jeden v sanktusové

věžičce.

* * *

2